To je moj voz.
________________________ DARDŽILING - OGRANIČEN
Čekaj!... Čekaj!
Probudi se, Džek.
Video si Francisa?
Zdravo, Pitere.
- Dobar dan... Vitman? - Da. - Da. - Da. - Mogu li da vidim vaše karte.
Hvala.
Ovde nema pušenja, molim.
Dobrodošli.
- Slatka limunada? - Da, molim vas. - Naravno, uzeću jednu. - Dobro zvuči.
Idemo da popijemo piće i da popušimo po cigaretu.
- Želim obojici da se zahvalim što ste ovde. Hvala vam. - Nema na čemu. - Hvala tebi.
Vas dvojica ste najvažnije osobe na svetu za mene. Ranije nisam rekao, ali je istina.
I želim da obojica znate.
- Volim te, Pitere. - Hvala ti. - Volim te, Džek. - I ja volim tebe.
Kako je došlo do ovoga? Zašto nismo razgovarali godinu dana?
- Hajde da napravimo dogovor. - Kakav? - U redu.
Pod A: Želim da ponovo postanemo braća kao nekada...
... da ćemo upoznati jedan drugog i da ćemo se zbližiti. Slažemo li se?
- Ok. - Da. - Pod B: Želim da ovaj put bude duhovno putovanje
... na kom će svako od nas istraživati nepoznato i naučiti o tome.
- Slažemo li se? Svakako. - Pretpostavljam. - C: Želim da budemo potpuno otvoreni...
... i kažemo "DA" svemu, pa čak i ako je šokantno i bolno. Slažemo li se?
A sada, Brendanov plan putovanja za nas.
- Ko je Brendan? - Moj novi asistent. Ostavljaće nam sveže rasporede...
... ispod vrata svako jutro, sva duhovna mesta i hramove koje treba videti. I ugovaraće nam...
... hotele, prevoz i sve ostalo. - Kako će to da radi?
- Obezbedio sam mu štampač i mašinu za preslojavanje. - Gde je on?
Gde je, zapravo i nije bitno. U drugom kupeu, ili delu voza. Ali ga nikada nećemo videti.
To je manje više to. Tri, molim. Da li vam to zvuči Ok?
- Zvuči dobro, naravno. - Da zvuči dobro. - Ima li pitanja? - Imam ja. - Ok. Samo napred.
- Šta ti se dogodilo sa licem? - Sećam se samo određenih detalja...
... ali koliko sam bio u mogućnosti prisetiti se, padala je kiša...
... vozio sam oko 80 km na sat i uleteo u krivinu, pogrešno okrenuo volan...
... točkovi su otkazali i odjednom... skliznuo sa puta, tresnuo u jarak...
... i odleteo 15 m. u vazduh. Komadići stakla su mi se zarivali u lice dok sam leteo...
... i na trenutak je bila potpuna tišina.
I onda, bam! Motor je tresnuo o zemlju, eksplodirao, zapalio se, ja udario licem o brdo
Vozio sam se kući. Sada živim sam.
Nekako, dotrčaše dva džogera i iskopaše svu zemlju koja mi se nabila u usta, nos i uši.
Moj mozak je stao i moje srce je stalo. Tehnički sam bio mrtav u tom času.
Uradili su svu proceduru baš kako treba, i zbog toga sam još uvek živ.
Prvo na šta sam pomislio kada sam se probudio je da želim da su Piter i Džek tu.
- Da li ste išta čuli o mami? - Ne. - Jesi li ti?
- Ne. - Nisam ni ja.
Jebem ti...
- Šta je to? - Neki indijski relakser mišića. Kupio sam u apoteci kraj žel. stanice.
- Šta je to? - Ovde ti ne treba recept.
Vrsta indijskog leka za grip. Sadrži sredstvo za smirenje.
- Šta je to? - Najjači indijski analgetik koji možete nabaviti.
To je za moje lice. Pažljivo sa tim, uzmi samo jednu kap.
- Takođe izgubih i zub. - Hoćete da pročitate kratku priču koju sam napisao u Francuskoj?
- Koliko je duga? - Šta? - Koliko je duga? - Koliko je duga? - Nije bitno. Zaboravite.
Možeš je sačuvati za posle večere.
JACK WHITMAN AVIONSKI PREVOZ
Znaš, možda pre no što izvadiš zub, trebaš reći nešto kao "Molim vas, oprostite na ovom".
- Jer je to zapravo... - Možeš li se maknuti malo unazad? Upravo si mi pljunuo u oko.
- Uzgred, kada si beše, poslednji put, bio u Americi? - Ne znam. Na sahrani.
Drugim rečima, pre godinu dana?
Moram ti reći da podržavam te veze koje nisu obavezujuće.
- Hoćete li naručiti, molim? - Da vidimo. Želimo li meso ili ribu?
Ja ću piletinu. Džek, hoćeš li probati ribu? Kladim se da je ukusna. Piter, jagnjetina?
Piletina, riba i jagnjetina? Kako vam to zvuči?
Ko želi supu? Neka podigne ruku.
- To su tatine naočari? - Da.
Još uvek imaš njegov recept ovde. Kako možeš da gledaš kroz ovo?
Tri supe.
- Možeš li da ne naručuješ za mene, molim te? - Šta? - Naručuj za sebe.
- Na kom si delu? - Ništa, podsetilo me je na nešto nevezano.
- Kako je Alis? - Dobro je. Zapravo je krenula sa firmom za izradu malih posuda od gline.
- Vrlo su popularne. Poslali smo ti jednu. - Da, da... O, hvala.
Želim tu stjuardesu.
Ovi Nemci me nerviraju.
Dame!... Molim vas, lakše malo. Tiše pričajte. Hvala.
Da li sam... nas odgajio, nekako...?
Stani malo... pitaću ovog tipa da mi donese adapter za struju.
Ona je trudna... Alis.
- Stvarno? Zezaš me? - Ne. - Koliko dugo?
- 7-ipo meseci. - Znači porodiće se za, 6 nedelja ili tako nekako?
Mislim da je tako. Pokušavam da se ne petljam mnogo u to. Ne govori Francisu.
- Brendan ima pogrešan napon. - Vaše supa, gdine.
Molim vas, oprostite na ovome.
- Ovo bi trebalo biti tužno? - Mislim da jeste.
Pa, nisam baš zadovoljan delom u kom vrištim na mehaničare. To se nije dogodilo.
- Svi likovi su izmišljeni. - Vaše narudžbine za desert, gdine?
Da vidimo... Želimo li slatko ili voće? Ja ću puding. Džek, hoćeš li probati tortu?
A, Piter, šta tebi deluje dobro? Kolačići?
- Sam će odlučiti šta da uzme. - Kolačići.
Izvini me...
- Da li to on čeprka unaokolo i uzima stvari. - Možda. Mislim da još uvek tuguje.
Dobro i ja takođe, ali ima nešto nekorektno u vezi sa tim, zar ne?
Službeno, te naočare pripadaju svoj trojici.
Uzeću ovaj krevet, jer sam najstariji a i članak mi je slomljen.
Piter, ne smeta ti penjanje uz merdevine koliko se sećam, pa što ne bi spavao gore.
Džek, ti voliš da si usamljeni vuk, pa što ne uzmeš kupe do nas. Kako ti to zvuči?
- Oprostite, ja... - Ustani.
- Brendane, ovo je Džek. - Dobro veče. - A ovo je Piter.
- Zdravo, Brendane. - Drago mi je. - Šta se događa?
- Kako sve ide tamo pozadi? - Dosta dobro. - Šta to znači? - Nisu mi odgovorili.
- Probaj ponovo, šta čekaš? - Ostavio sam poruku.
- Zašto se smeješ? - Šta misliš kako izgleda ispod svih tih traka i svega?
- Brendane, šta rekoh?! - Ne znam mu za lice, ali izgleda kao da ima blagu povredu mozga.
Dođi 'vamo.
- Zovi opet i nastavi da je zoveš na svakih 10 min. dok ne dobiješ. - Ok.
- Ovo je hitno, skoro da smo stigli. - Ok.
I još jednom, da bude jasno, ne želim da spominješ ovo nikome.
- Drugim rečima, ovo je iznenađenje. - Ok.
- Da li si mi našao adapter za struju? - Ne još.
Koliko ćeš ostati ovde?
- Kako to misliš? Rekao je do kraja meseca. - A-ha...
- Zašto to pitaš? - Samo hoću da znam, kako bih sve razmotrio svoje planove.
Koje planove? Ne znam još uvek, ali imam svoju kartu, za svaki slučaj.
Nemoj reći Francisu.
Pa, nemam nameru da ostanem ovde sam sa njim.
Je li to jedna od Alisinih posuda?
- Trebali bi naručiti još neku. Reći ću Brendanu. - Ok.
Ima tu bolest gde mu je glava obrijana, ali se ne mora ni brijati jer mu kosa i ne raste.
Ne govori o tome pred njim. Mogao bi se uvrediti.
- Da li su ovo tatini ključevi? - Da. - Imaš i ključeve i od tatinog auta?
Gde su ti orasi?
Ja ću, ja ću, ja ću...
- Dobro veče, g. Vitman, kako mogu pomoći? - Možemo li se dobiti još grickalica, molim?
- Naravno. Želite li još nešto? - Mislim da ne. - Odmah se vraćam.
Zaboravio sam nešto...
Hoćeš da popušimo po cigaretu u kupatilu?
Lud si.
- Kako ti je ime? - Džek... a tvoje?
- Rita. - Prelepa si.
Nemoj sada...
- Džek ima svoju povratnu kartu. Reče da će možda otići ranije. - O čemu to pričaš?
- Nemoj mu reći da sam ti rekao. - Brendan ima sve karte, ima ceo plan puta. Kuda to on ide?
Air-Italiano? Šta je,jebem ti, ovo? Uzeću mu pasoš.
Daj mi i tvoj. Želim da svi pasoši budu kod mene, da im se ništa ne bi dogodilo.
- Ja ću zadržati svoj. - Ne, želim da svi budu zajedno kod mene.
- Zašto stojiš tu? - Čekam tebe. - G. Vitman, treba otići odvojeno, da nas ne vide zajedno.
- Džek... - Džek... - Dobro. Kapiram. Ok, laku noć. - Idite u svoj kupe.
Pomeri se malo, molim te.
Gde su te grickalice?
A?
Da li si upravo kresn'o tu Indijku?
- Šta? - "Slatku limunadu"? - Naravno da ne. Otišao sam da se prošetam.
Nešto se upravo dogodilo.
- Sa kim razgovara? - Ni sa kim, ima šifru tel. sekretarice bivše devojke. Proverava poruke.
- Šta... Kada ti se to poverio? - Upravo sada.
Zašto ja nisam deo toga?
- Nikada mi se nije sviđala ta devojka. - Ni meni. Nikada joj nisam verovao.
Ne osećam se dobro.
Ok... Da se dogovorimo još nešto. Na duhovnom putovanju je bitno...
... ne cepati se u grupe i ne uključuvati nekoga ko ima savet i sve zna bolje.
- Slažemo li se sa tim? - Ok. - Šta si saznao? - Ništa.
- Dobro. - Stavila mi je ovo u kofer.
- Je li to njeno? - Da, njeno je. - Kako je mogla imati pristup tvojim ličnim stvarima?
- Došla je u Francusku da se vidimo na jedan dan. - Da ti ne daje gas malo?
- Šta je to: daje gas? - Čekaj malo, da se dogovorimo još nešto.
Od sada, ako želiš da govoriš sa njom ili joj proveravaš poruke...
... treba prvo sa nama da pričaš, danju, noću, bilo kada. Slažemo li se?
Mislim, da to trebamo uništiti.
Oh! Isuse...
Ok... U redu...
Da proverimo plan puta.
Daj svetla. Ok, evo. Voz staje ujutro na sat i 45 min., sasvim dovoljno za kratku posetu...
... hramu Hiljadu bikova. Verovatno jednom od najduhovnijih mesta, na celom svetu.
Adapter za struju!
- Imate li adapter za struju? - Da, da, da... - Imate adapter za struju?
Ne, ne, ne. Nema adapter za struju. Koristite baterije.
- Imate li i u srednjoj veličini? - Samo u jednoj. Skini cipele i probaj.
- Da, sviđa mi se. Dobro je. - Suzavac. Od čega se sastoji? Ne želim nikoga ovde da ubijem.
- Ne, ne. Ne za ubijanje. Prskaj u lice. - Ok. Prskam u lice? - Prskaj u lice.
Vrlo retke, iz pustinje. Jako otrovne.
Koliko tražite za to?
Ovo je neverovatno.
Pozvoni.
Uzmi par rupija i stavi ih ispred božanstva ovde.
Da li je to moj kaiš?
- Mogu li ga pozajmiti? - Ne, ne sada, baš sam ga tražio.
- Prvo pitaj, sledeći put. - Dobro. - Gde mi je pasoš?
- Opljačkan sam. Ukraden mi je pasoš. - Smiri se, nije ukraden. - Jeste, nema ga.
- Ne, nije, kod mene je. - Odmah se vraćam.
- Ukrao si mi pasoš? - Piter, kuda ćeš?
Da se pomolim na drugom mestu.
- Čuo sam da odlaziš ranije. - O čemu pričaš?
- Mislio sam da smo se dogovorili. - Zato si mi ukrao pasoš?
Ne, ali imamo priliku da promenimo život i mislim da nam je to potrebno.
- Drugim rečima, ne želim da odeš. - Dobiće dete za 6 nedelja.
- Ko? - On i Rubi. Ne želi da znaš. - "Rubi"? - Da, znaš, Rubi...
- Zašto ne želi da znam? - Jer ne verujemo jedan drugom.
- Dobro? - Da, super. - Odlično, hvala.
Idemo da očistimo cipele.
Udri...
- Hej, hej... vraćaj se ovamo. - Šta? - Mali je pobegao... - Ko? - - Samo je...
- Uhvati ga! - Ostavio je ceo pribor. - Sada može platiti celu ovu zgradu. Koštaju 3.000 $.
- Da, ali ima samo jednu. - Da, ali i ja.
Imamo vanredan slučaj ovde, razbijeno mi je lice, Džeku je slomljeno srce...
... a Rubi čeka dete. Polazite!
- Rekao si mu? - Ok je. Zato smo ovde, da počnemo verovati jedan drugome.
- Uzgred, ne kapiram. Zašto ne bi slavili? - Jer ne želim da pričam o tome. - Zašto ne?
Jer sam oduvek verovao da ću se razvesti, pa rađanje dece nije bio deo mog plana.
- Ok, ali nećeš nikada naći bolju od Alis, i koja je svrha... - Što očekuješ da se razvedeš?
Ne znam, ja volim Alis. Možda i zbog toga kako smo vaspitavani.
Mislio sam da ovo sačuvam za kasnije na putovanju, ali mislim da je sada pravo vreme.
Postoji ceremonija koju želim da uradimo, gde svako uzima po jedno paunovo pero...
... i odlemo u divljinu i meditiramo... Dođavola, dao sam ih Brendanu.
- U redu je, uradićemo to na sledećoj stanici. - Ovi momci nam se smeju. - Gde?
- Sviđa mi se ovde. Ovi ljudi su divni. - Igraju kriket sa teniskom lopticom.
- Zdravo... kako ste? - Zdravo.
- Odlično je. - Jeste? - Jeste. Baš dobro napisano. Svega se tako jasno sećaš.
- Piter se sav izbezumi kada treba da upali auto, ti sa koferima... - Likovi su izmišljeni.
Ipak, mislim da je to najbolja stvar koju si ikada napisao.
Hvala ti.
Evo pera pauna i uputstva od gurua. Šta je u toj kutiji?
- Kupio je zmiju. - Tu je i mrtvačka glava... - Hajde da mi ispričaš.
- Još nešto? - Dobila je poruku, da. - I? - Šta? To je to.
- To je to. Dobila je poruku. Sa tim si zadovoljan? - Pa, zna da dolazite.
Da li nas želi videti?
Ali, ona vam je majka.
Srećan rođendan... za prošlu godinu.
- Ne mogu da prihvatim, previše je vredno. - Ima pogrešan inicijal, al' možeš prefarbati.
Od mene i Džeka.
- Da? - Želite li čaj? - Ok.
Hvala.
Moram pobeći iz ovog voza.
- Kako se beše zove? - Rita.
Šta si rekao?
- Ima rupa u ovome. Pobegao je. - Ma nije.
Kako?
Hej, sada mi verujete, guzice?
Mislimo da se ukrcala i jedna zmija.
Ne ulazi tu, Rita.
- Uhvatio si ga! - Ne shvatam kako je...
- Izbacujem vas na sledećoj stanici! - Molim vas nemojte, jako je žao...
... neće se ponoviti. - Znam da neće.
- Kakav je to miris? - Voltair br. 6.
- Imate li recept za ovo? - Recept... Skoro da sam umro.
Dajte mi sekund.
- Ta životinja je smrtonosna, a vi ste je uneli u moj voz. - Nismo znali, bilo je slučajno...
Samo smo pokušali da iskusimo nešto.
Veoma nam je važno.
- Ostajete do daljnjeg u svojim kupeima. - Da li je naša zmija zaplenjena?
- Mislite li da funkcioniše? Osećamo li nešto? - Nadam se. - Mora biti.
Veruješ li mi?
Gde smo to?
- Brendan, šta se događa? - Ne znam. Izgleda da se voz izgubio.
- Šta kaže? - Kaže: Voz se izgubio. - Kako može voz da se izgubi, kada je na šinama?
- Izgleda da smo sinoć negde pogrešno skrenuli. - To je ludo!
- Koliko smo daleko od kursa? - Niko ne zna, još nas nisu locirali.
- Šta si to rekao? - Šta? - To što si rekao, ponovi.
- Nisu nas još locirali. - Oh... Je li to simbolično?
"Još... nas... nisu... locirali."
- Gde su ta pera? - U omotnici koju sam jutros dao.
Nađimo se na vrhu onog brda.
Guru mi je rekao da kada se mesec okrene...
Verujete li mi?
Unajmio sam privatnog detektiva da nađe mamu. Živi u manastiru na brdu, u podnožju Himalaja.
Bićemo tamo za 6 dana.
- Kako je to moguće? Izgleda da je postala časna sestra.
- Znate kakva je. - Časna sestra? - Izgleda.
- Razgovarao si sa njom? - Ne, nisam. - Zna li da dolazimo? - Mislim da zna.
- Kako znaš da nas želi videti? - Verovatno ne želi. A možda i želi.
Zašto nam nisi rekao ranije?
Jer pokušavam da vas zaštitim od svih bolnih emocija, koje će ovo verovatno pokrenuti.
- Pa, zato to baš sada radiš? - Da. I ja se bojim.
Izgleda da je pretrpela neku vrstu mentalnog kolapsa i moramo ići po nju i vratiti je kući.
Zapravo, to je u planu, ali stavio sam to kao mogućnost.
Zašto se smeješ?
Nisi nam rekao jer ne bismo pošli da smo to znali.
Ovo ću čuvati još neko vreme.
Popićeš punu flašu sirupa za kašalj? To je glup način za opijanje.
- Hajde da pogledamo plan. - Zajebi plan.
Znaš, moraću vratiti taj kaiš nakon svega.
Koštao je 6.000 $ i napravljen je specijalno za mene.
- Daćemo ti drugi poklon. - Ne mislim da će moći. - Šta to treba da znači?
Znači da je bilo i previše indijskih darodavalaca tokom godina.
PROSTORIJE ZA OSOBLJE
Oni ripovi me izluđuju. Ima li kakav prazan kupe u koji mogu da pređem?
Ne, nema. Skroz smo puni.
Stvarno želim da te poljubim ovog trena, mogu li?
- Ne. - Ne?! Ali već smo to...
... radili. - Imam dečka. - Imaš?
U stvari, upravo sam raskinula sa njim. Ili ću to upravo da uradim.
Zaista trebam nekog sa kim mogu da pričam sada i osećam da bi mi mogla biti važna u životu.
U redu.
Šta sam ti rekao? Natrag u kupe.
- Šta se događa? - Kako misliš? - Zvonio sam. - Odmah dolazim.
Da li je to tatin brijač?
- Jeste. - Mogu li da kažem nešto? - Šta?
Nemaš dozvolu da uzimaš nešto njegovo a što pripada svima nama...
... i da ga koristiš samo za sebe kao da je tvoje. I Džek se slaže, zar ne Džek?
- A i tati se ne bi svidelo. - Zašto? - To je moje mišljenje. Znao sam ga dobro.
To je užasno reći. - Nisam mislio da tako bude...
... samo ne želim da umisliš da si bio bolji prijatelj sa njim no mi, ili nešto tako ludo.
I takođe, ne možeš ostaviti svoju ženu, samo zato što je trudna. I Džek se slaže sa tim?
- Tačno, Džek? - Prestani da me prozivaš.
Bio sam mu omiljen. To mi je rekao, prekriven krvlju, dok je umirao na ulici.
I kako mi treba da se osećamo zbog toga?
Hoću moj pasoš nazad.
- Francis? - Da. - Evo ti tvoj kaiš.
Jebote, prekinite!
- Ne voliš me. - Volim te. - I ja volim vas, ali ću vas prsnuti u facu! Prekinite!
Prekiniii !!
- Morao sam to da uradim. - Džek! Poprskao si nas!
Prestani da govoriš u moje ime.
Naći ću nam hotel. Sledeći voz ide za 24 sata. Ovo je upravo stiglo.
- Zašto su vam oči crvene? - Zašto ti je glava tako ćelava?
- Zato što imam Alopeciju. - Oh, da. To je nešto kao albino, zar ne?
- Ne baš. - Džek nas je poprskao.
- Jesam li bio nepristojan prema Brendanu? - Neće se vratiti. Dao je otkaz.
Dao je, zar ne?
- Možemo li bar dobiti našu zmiju natrag? - Mrtva je.
Ubio si je?
- Nema ti veštačkog zuba. - Jebiga...
- Šta to reče? - Stidi se.
- I ti si dobila suzavac? - Ne, ja plačem.
Šta je sa tobom?
Pusti me da razmislim i rećiću ti sledeći put kada se vidimo.
Naravno. Reci mi tada.
Hvala ti što si me iskoristila.
Nema na čemu.
Zbogom, Rita.
Do viđenja, "Slatka limunado".
"Dragi momci... Loš je trenutak. Jutros sam primila detalje...
... vašeg plana putovanja u dokumentu koji mi je poslao čovek po imenu Brendan.
Nažalost, ne mogu vas primiti sada. Sela u okruženju traže našu pomoć što hitnije...
... a da ne pominjem skori dolazak opasnog tigra ljudoždera.
Predlažem da dođete u proleće kada ćete biti sigurni sa mnom.
Morate znati koliko sam tužna što smo ovoliko odvojeni.
Nadam se da ćete razumeti i oprostiti mi.
Bog vas blagoslovio, a Devica Marija pratila na putu ka Hristovoj svetlosti večne milosti.
S ljubavlju, vaša majka... Sestra Patricia Vitman."
- To mi zvuči kao proseravanje. - I meni. - Očigledno. - Pokušava nam prodati usisavač.
Hajde da se naduvamo.
Žao mi je.
- I meni je. - Nisam ti ciljao u lice.
Nije bitno, već je demolirano.
- 'Ajmo kući. Ionako ne želi da nas vidi. - Ne misliš valjda?
- Čak ni na nekom prvobitnom nivou? - Ne.
Stalno nestaje iz naših života.
Nismo odgajani da nas tako tretiraju.
- Prosto, nije u redu. - Možda ovako i treba da bude.
Da bi smo bili deo toga... Možda se tu završava duhovno putovanje.
Pročitali ste uputstva, tačno?
Ok, uradimo to.
- Idem tamo. - Da... dobro, penji se na kamen. - Tako? - Da. Tako, ok. - Piter, možeš... da.
- Ok. Jesu li svi spremni? - Da. - Jesmo. - Ah! Oh! - Šhalom.
- Ok, to je to. - To je. - Ok.
- U kom pravcu su otišla tvoja? - Na šta misliš?
- Tvoja pera, moja su ka planinama. - Ne valja, ne možeš tek tako duvati. Duvaš u njega...
... a onda ih zakopaš. - Ja nisam, još uvek imam jedno.
Momci, niste uradili kako treba. Pitao sam, pročitaste li uputstvo. Uradili ste pogrešno.
Dao sam sve od sebe.
Ne znam šta još da učinim.
Mislim da tati ovo ne bi smetalo.
Da li je stvarno rekao da si mu omiljen?
Ne znam. Jedva sam ga razumeo, teško je disao.
Pitam se da li smo nas trojica mogli biti prijatelji i u stvarnom životu.
- Ne kao braća, nego kao ljudi. - Verovatno bismo imali veće šanse.
- Dogovorimo se još nešto: Vraćamo se u proleće kad... - Nećemo se više vraćati.
Samo, nađimo aerodrom i onda odlazimo svako svojim putem.
Zar ne bi zvučalo odlično kada bi sad mogao čuti voz kako dolazi iz daljine?
- Ne baš. - Bilo bi neugodno.
Pogledajte one gizice.
Pući će.
Idemo!
- Uhvati malog. - Francis!
Uhvati ga!
Ne puštaj me.
Povezan je.
Drži se, drži se, imam te.
Ne mogu da ga izvadim!
Piter!
Sav je krvav!
- Mrtav je. Mrtav je. - Mrtav je? - Kamenje ga je ubilo. - Krvariš kao lud.
Piter, Ok si? - Nisam spasio svog.
Kako mu je bilo ime?
Tata! - Molim! - Tata!
Hvala.
Možeš li objasniti da sam ga gotovo uhvatio?
Izgubio sam ga kada smo pali sa stena. Bilo je previše klizavo. Držao sam ga svo ostalo vreme.
Želim da to znaju.
Šta vas dovodi na ovo mesto?
Pa, u stvari, pošli smo na duhovno putovanje.
Ali nije ispalo tako.
Pozvani smo na sahranu.
Ok.
Ne mogu da verujem da si to rekao.
- Što ne, istina je. - Nije stvarno mislio. - Svi jednako tugujete. Neka ostane tako.
- Kada stiže mama? - Dolazi tamo, pravo sa aerodroma.
- Hoću da pokupim auto. - Već kasnimo.
- Reci vozaču da skrene desno. - Nemamo vremena. - Uradi kasnije. - Ne, želim sada.
Oprostite... izvinite, moramo stati najpre na ovoj adresi.
- Idite, biću odmah iza vas. - Mislim da treba da te sačekamo. - Zašto?
Francis?
Reci da dolazimo za 5 min.
Da, došli smo da pokupimo auto g. Vitmana.
- Ne, auto g. Vitmana nije gotov. - Kako misliš nije gotov? - Nije, čekamo...
... deo. - Deo? - Da. Ostavio sam poruku na sekretarici. - Ne, ne, ne, to je ludost.
- Taj auto je ovde već 3 meseca. Ne može više da čeka. - Moraće da pričeka još jednu nedelju.
- Ostavio sam poruku. - Da, ali je nije dobio. G. Vitman je mrtav. Razumete li?
- Džimi Vitman? - Da. - Šta mu se dogodilo? - Udario ga taksi.
- I to ga je ubilo? - Da... Sitniš mu je bio rasut po celoj 72. ulici.
- Vi ste mu sinovi? - Tačno. I uzećemo ovaj auto...
... za njegovu sahranu, na koju kasnimo, upravo. Gde su ključevi?
- Piter, vratićemo se kasnije po auto, još nije spreman, tačno? - Nije spreman.
I akumulator je crko.
Evo ga, još jedan. Našli smo ga.
- Još uvek čekamo da stigne deo iz Študgarta. - Gde je punjač akumulatora? - Šta to radiš?
- To je moje. - Ne nije. Treba ga odneti kući i staviti u inventar. - Uzimam ovaj kofer.
Ideš negde?
- Ne znam. - Gde je prokleti punjač za baterije?
- Izgleda, nije pročitao moju knjigu na vreme. - Kako to misliš? Na vreme, za šta?
- Koverta nije otvarana. - Oh, misliš dok je još uvek bio živ...
NEVIDLJIVO MASTILO ZA J. L. V.
Telefonski poziv za Francisa Vitmana!
- Halo? - Žele da počnu. - Pošalji auto, akumulator je prazan.
Mogu da čekaju 10 min. Imaju drugo zakazano nakon nas.
Dobro, možda nećemo uspeti da stignemo. MOžda ćemo...
- Reci im neka se jebu. - Pričekaj malo.
Ne, morate početi tačno kada oni stignu ovamo, ni sekundu pre.
Je li to jasno? Je li jasno?
- Pokušajte biti brzi. - Ok. - Ček' malo. - Da? - Razgovarala sam vam sa majkom. Ne dolazi.
- Nije došla na avion. - Zašto? - Ne znam. Žao mi je.
Reci Piteru i Džeku da ne očekuju da će je videti.
- Dobro. - Žao mi je. - Hvala, Alis.
Hvala ti.
Ubaci u drugu... Ubaci u drugu!
Guraj!
Pazi, guzice!
- Šta ti hoćeš? - Zezaš se? - Jebi se, ne. - Vraćaj se u auto, odmah. Vraćaj se u auto!
- Ovako neće moći. Vratimo ga nazad. - Idemo. 'Ajde. Upravljaj.
Idemo.
- Ko je zvao? - Alis. - Šta je rekla? - Čekaju nas.
- Jel' mama tamo? - Nije još.
Hej, pomozite mu.
Ok si?
Da vam pomognem.
MEĐUNARODNI ODLASCI
Vitman... Let se ukrcava za 25 min.
Hajde da se odvojimo sledećih 10 min. i iskoristimo to za kupovinu, da klopamo...
... telefoniramo i naći ćemo se u toaletu pored one statue za...
... oko 15 min. nakon čišćenja, pranja zuba, brijanja, šta god...
... a poslednjih 5 min. ćemo sedeti mirno u onom hramu...
... pomoliti se i razmisliti o svemu kroz šta smo prošli.
Tri, molim.
Volim kako miriše ova zemlja. Nikada neću zaboraviti. Nekako začinjeno.
Sa kim to razgovara?
Mislim da opet pokušava da uposli Brendana. Kaže da će mu ponuditi 50% povišice...
... i neke zdravstvene olakšice za tu njegovu albino bolest, ili kako se već zove.
- Kako je bilo? - Kaže da će razmisliti.
Mora se ponovo zaposliti kod mene, inače sam loša osoba.
I na neki način osećam da bi Brendan mogao biti moj... prijatelj, možda.
Odmah se vraćam.
Nije nam stvarno ubio zmiju, zar ne? Mislim, da bi to bilo protiv njegove vere.
Kladim se da je ostavio u pustinji, što je najbliže njenom prirodnom okruženju.
- Sa kim razgovara? - Verovatno opet proverava poruke bivše devojke.
Mislio sam da smo se dogovorili. Zašto ga nisi zaustavio?
- Šta si sada saznao? - Sastaće se samnom u Italiji. - Čoveče, to je užasno. - Znam.
Odmah se vraćam.
Hajde da pogledamo plan puta.
Jel' to od "Slatke limunade"?
- Sa kim on priča? - Nisam to rekao. Nisam želeo... Halo?
Verovatno sa Alis.
- Dečak je. - Već se rodio? - Dobiće sina. Bila je na ultrazvuku ili nečem sličnom.
- Dečko je? - Neverovatno! - Opa...! - Da.
- Zašto si vikao? - Ljuta je što nikada nisam ni pomenuo da dolazim ovamo.
- Nikada? Pa sada si rekao. - Da. Ali objasnio sam joj sve.
Sreća je da sam... kupio ovaj prsluk.
Mogao sam mu kupiti i neki drugi, ali mislim da je ovaj bolji za dečka.
Evo, naslediće i ovo.
To je od mene i Džeka.
Hvala.
Mogu li da pozajmim te makaze?
Mislim da se moram još malo oporaviti.
- Ali napreduješ polako. - Kako bilo, to će ti definitivno dodati puno karaktera.
Za šta se sada molimo?
Zar niste dobili moje pismo? Rekla sam da dođete u proleće.
- Da se vratimo? - Naravno da ne. Dobrodošli, lepi predivni dečaci.
Francie... Piter... Mali Džek.
- Šta ti se dogodilo sa licem? - Tresnuo sam o brdo, dok sam vozio motor.
Žao mi je što to čujem. Postoji toliko stvari koje ne znamo jedni o drugima, zar ne?
- Ko je to? - To je Oberoi. On nas je doveo ovamo.
- Hej, hej, čekaj malo. Šta si mu to rekla? - Da zatvori vaše konje, pojavio se tigar.
- Stvarno? - Mislili smo da su to gluposti. - Nazivaš to glupostima?
Pojeo je brata jedne od sestara.
Ne šalim se.
Šta želite za doručak? Džek, ovsenu kašu, Piter sveži mango...
... i kornfleks za tebe Francie. A ko želi omlet? Podignite ruku.
. Šta to gori u tom odvratnom, malom ćupu? - Alis ga je napravila.
- O divan je. Reci joj da sam to rekla. - Ok. Želiš jedan? - Naravno da želim.
- Mama? - Da?
Ima još jedna stvar.
Želim ti reći za svog sina.
- Kakvog sina? - Onog koga ću dobiti sledećeg meseca.
- Trebao bi biti sa Alis. - A ti si trebala doći na tatinu sahranu.
- Dakle, zato ste došli ovamo? - Došli smo jer si nam nedostajala.
- I vi ste meni. - Ali zašto nisi došla na tatinu sahranu?
Zato što nisam želela.
Daj... Zašto razgovaramo ovako? Šta to nije u redu sa nama? Trebamo slaviti.
- Šta radiš ovde? - Živim ovde. Potrebna sam ovim ljudima. - A šta je sa nama?
Razgovarajte sa njom. Razgovarajte sa nekim drugim. Ne sa mnom...
... jer ja ne znam odgovore na ta pitanja i ne vidim sebe u svemu tome.
Čujte... Žao mi je što ste izgubili oca...
... i što nikada nećete preboleti, ali to je Ok.
Ali postoje neke više sile u svemu tome. Da, prošlost se dogodila.
Ali je i prošla, zar ne?
Ne i za nas.
Rekla sam vam da ne dolazite ovamo.
Možda bismo se mogli bolje izraziti ako ne koristimo reči.
Da pokušamo tako?
U redu, hajde da se dogovorimo. A: Sutra ujutro ustajemo rano...
... i pokušaćemo da uživamo jedni sa drugima na ovom predivnom mestu.
B: Prestajemo da se sažaljevamo. To nije baš lepo, i C: Pravimo planove za budućnost.
- Slažemo li se sa tim? - Naravno. - Da. - Ok.
Nastaviće se.
- Dobro jutro. - Otišla je. - Šta? - Otišla je.
Još sam bio spavao, ali ju je Oberoi video kako odlazi.
- Piter? - Šta je? - Otišla je. - Ko?
Otišla je?
- Gde? - Nisu rekli, samo da zna otići ponekad. Ostavila nam je doručak ispred vrata.
Radim na novoj kratkoj priči. Napisao sam kraj, ali ne znam kako počinje.
Pročitaj nam to što imaš.
"Šta god da se dogodi na kraju, rekla je, ne želim da te izgubim kao prijatelja.
Pogledao ju je u oči. "Obećavam da ti nikada neću biti prijatelj, bez obzira na šta."
Glas joj se slomio. Ako se poševimo, sutra ću se osećati k'o govno. "To je Ok", rekao je.
Podigao joj je majicu preko glave. "Volim te", rekla je, "Nikada te nisam namerno povredila."
Klimnuo je. "Briga me." Neće otići u Italiju..."
- Da li zvuči Ok? - Da, al' teško mi je da sudim o kraju, a da ne znam i ostalo.
- Sviđa mi se kako si zamislio. - Svi likovi su...
Hvala.
To je naš voz.
Požurite!
Tatine torbe neće stići.
- Dobro jutro. Vitman? - Da. - Mogu li videti vaše karte?
- Dobrodošli. - Hvala. - Hvala.
Slatka limunada?
Što da ne?
Zašto ne uzmeš i moj?
Sigurnije je da ga ti čuvaš.
Idemo da popijemo nešto i da popušimo po cigaretu.
------- K R A J -------